FORRIGE AFSNIT
Du smækker med elastikken om håndleddet,
når dine tanker og følelser overvælder dig.
Undskyld. Jeg ville så gerne kunne huske.
- Jeg ved alt. - Hvad taler du om?
Paul har indrømmet det, Katie, du behøver ikke dække over ham.
I bliver nødt til at blive enige.
Ifølge hende er der ingen affære, blot en form for seksuelt overgreb.
Herregud, Paul, hvad har du gjort ved hende?
Jeg havde allerede en kæreste, da jeg mødte Peter.
Den kæreste var Tom, som blev min mand.
Og du har aldrig fortalt ham om, hvad der skete?
- Nej. - Hvem er du?
Undskyld. Dykkerne har muligvis fundet noget.
- Hvor sover mor? - Derinde.
I sit eget hoved, føler han, han har retten
til at beslutte, hvem der lever og dør.
Peter?
Stella?
Hjælp mig. Jeg vil ikke dø.
Released on www.DanishBits.org
Hold op med at ryste.
Begynd igen, uden at ryste på hænderne.
Er det din telefon?
Børnelåsen er slået til.
Jeg forstår ikke, hvad der sker.
- Hvad laver du? - Rør dig ikke.
Hvor tager du mig hen?
- Er mine børn OK? - Ja.
Og Tom?
Mener du ham den fulde, der sover på sofaen?
Han er helt væk.
Hvorfor gør du det mod mig?
- Hvad er det? - Du gik til politiet, Rose.
Nej, jeg gjorde ikke.
Du sad med en politibetjent, sandsynligvis i timevis,
og sammensatte det portræt af mig.
Det ligner dig overhovedet ikke.
Du har gjort mit liv meget besværligt.
Men du er ikke ham...
er du?
Nej... jeg er ikke ham.
Jamen så har du intet at frygte.
Vær rar at bringe mig hjem.
Det var ikke mig!
Måske var det den anden pige, som... hende, som overlevede?
Teksten sagde, det var ni år siden. Det var dig.
Nej, det var ikke mig.
Tanken om, du kunne være ham,
at du kunne være manden, er aldrig faldet mig ind.
Har du glemt, hvad der skete imellem os?
Nej.
Nej, jeg har ikke glemt det.
Men det betyder ikke...
Vi eksperimenterede blot, gjorde ting,
det var blot noget, der skete.
For meget at drikke.
Det er en menneskealder siden.
Jeg er gift, jeg er mor nu.
Måske var det en anden pige, som du var sammen med!?
Der var ingen anden pige.
Du var den eneste pige.
Og du forrådte mig.
- Morgenmaden er klar! - Jeg kommer, far.
- Hvad laver de? - Leder efter ham, fjols.
Hvad?
De tror måske, han bor i nærheden.
Åh, Gud. Seriøst?
Det er sidste gang, jeg sover hos dig.
Højrehåndet, professionel saks...
29 centimeter lang,
17,5-centimeter klinge, lige under syv tommer.
Hvor længe befandt de sig i vandet?
Siden natten den 20., formoder jeg.
Vi kan undersøge dem for spor og berøringsbeviser:
Blod, fingeraftryk, fibre.
Men de vil være forringet efter al den tid i vandet.
De lå ret dybt i slammet.
Start med fingeraftryk, og se så, om noget andet kan opsnappes.
Vi må fremskynde dem.
- Hvor er Rose? - Hun er ikke kommet endnu.
Jeg har hendes mobilnummer. Vil du ringe til hendes job?
Du har en ny besked.
Rose, det er politikommissær Gibson.
Vi havde aftalt at mødes i dag.
Vær sød at ringe til mig og fortælle, hvornår du kommer.
Jeg har flere spørgsmål til dig.
Det er essentielt, du kommer i dag. Ring til mig.
Den første aftale på hendes job var kl. otte i morges.
Hun dukkede ikke op og efterlod ingen beskeder.
Adskillige patienter har ikke modtaget deres behandlinger.
Hendes afdeling på hospitalet har prøvet at få fat på hende.
Det er aldrig sket før. Intet svar fra hjemmet.
Se, om hospitalets HR-afdeling har et nummer på et familiemedlem.
Hvornår så du hende sidst?
Hun tog af sted tidligt i morges.
- Hvad tid? - Jeg er ikke sikker. Jeg sov.
- Så hvordan ved du det? - Hun efterlod en besked.
Har du stadig den besked?
- Sørg for at gemme den. - Hvorfor? Hvad drejer det sig om?
- Hvor er du, Tom? - Jeg er i parken.
Gå hjem. Mød mig der.
Jeg er på vej.
Er du klar over, Rose skulle møde mig i dag?
Ja, det er jeg.
- Og ved du hvorfor? - Det tror jeg.
Hvordan tager hun normalt på arbejde?
Hun kører.
- Og hendes bil er væk? - Ja.
Skete der noget usædvanligt i morges, Tom?
Måske var der en ting.
- Det er sikkert intet. - Fortsæt.
Hendes bideskinne lå derovre, til siden.
- Hendes...? - Bideskinne.
Hun sover med den om natten for ikke at skære tænder.
Normalt når hun vågner, lægger hun den i en lille æske
ved siden af sengen, og om aftenen skyller hun den
og tager den på igen.
- Er det hendes håndskrift? - Ja.
- Hendes normale skrift? - Ja.
Har jeg grund til at være urolig?
Hvorfor er du her?
Bare for at passe dig, mens din far svarer på nogle spørgsmål.
Se, hvad jeg fandt.
- Det er trist, ikke? - Det er meget trist.
Lagde du ikke mærke til, hun stod op?
Jeg sov ikke i samme seng.
- Hvor var du? - Jeg sov på sofaen.
- Hvorfor? - Vi kom op at skændes.
Om hvad?
Hun fortalte mig, hun skulle ind og tale med dig...
at hun allerede havde talt med dig før,
og hun fortalte mig hvorfor.
Og det, hun fortalte mig, forklarede noget, som altid har...
Som jeg aldrig forstod før.
Hvad var det?
En periode på universitetet, da hun pludselig ikke ville tale med mig
og slet ikke se mig i tre måneder.
Så en dag ringede hun.
Vi begyndte at se hinanden igen.
Og vi blev gift kort tid efter.
Hvad følte du, da hun fortalte, hvorfor hun havde trukket sig væk?
Jeg var ked af det.
Vred.
- Voldelig? - Nej, aldrig.
Vred nok til at få hende til at forlade dig?
Nej.
Det tror jeg ikke.
- Kan jeg hjælpe dig? - Jeg hedder Paul Spector.
Åh ja, jeg har ventet dig. Sæt dig ned.
ALICE PARKER MONROE MINDESFOND
Det er den sagsmappe, du skal bruge.
Vi får brug for en række nylige fotografier af Rose.
Der findes en hel del at vælge imellem.
- Hvornår er det taget? - Det var sidste år.
Det er fra sidste uge.
Politifuldmægtig Burns er her.
Okay.
Bliv her, Tom, jeg kommer tilbage.
Kontakt ledelsen via radio. Det er Rose Staggs' bil.
Send informationerne rundt.
Vi må få familien ud derfra, Jim.
Indlede en visuel søgning.
Åbne alle døre, gå ind i alle rum, skabe, hulrum.
- Hun er måske stadig derinde. - Stella, du burde ikke være her.
Det er ikke et frivilligt fravær!
- Hvordan ved du det? - Det er en bortførelse!
Huset er et gerningssted!
Hvis Peter Piper plukkede en pande med pebrede pebre,
hvor er panden med pebrede pebre, som Peter Piper plukkede?
Det er den bedste indtil nu.
- Lærte du den i skolen? - Nej, fra Peter Piper.
- Er det sandt? - Mors ven.
Har din mor en ven, der hedder Peter Piper?
Ja, han var her i aftes.
Vi besluttede, vi ville sige, portrættet var ni år gammelt.
Og jeg tror, vi har ledt ham lige til Rose.
Hvordan?
Og jeg kaldte ham også Peter.
Et meget normalt navn.
Hvorfor er vi interesseret i et portræt, der er ni år gammelt?
På grund af en tidligere forbrydelse.
Noget, der skete førhen, som lader til at forudsige de aktuelle forbrydelser,
som en kvinde, der kvæles af sin kæreste, til hun mister bevidstheden.
Måske gjorde han det med alle de kvinder, han mødte.
Men hvad, hvis han kun gjorde det én gang?
Hvor svært ville det være for ham at finde ud af det?
Rose indberettede det aldrig.
Kæresten blev aldrig interviewet eller anklaget.
Så vidt han ved, forblev det altid mellem dem.
Indtil nu.
Vi offentliggjorde det.
Vi skulle have rekonstrueret billedet til nutiden og brugt det i stedet.
- Der er sket noget. - Kom herind.
- Det er fra datteren, fra Nancy. - Fortsæt.
Det lader til, der var nogen i huset i går aftes.
En, som sagde, han var en af morens venner.
Nancy så dem tage af sted, gå over gaden sammen.
En, som sagde, han hed Peter.
Kan jeg hjælpe dig?
Jeg er her for at se en patient, Annie Brawley.
Hvorfor er han her?
Jeg overdrager sagen til Eastwood.
Hvornår besluttede du det?
Hvis ekspertgruppen efterforsker det, vil pressen være umulig at styre.
- Vi har ikke brug for det ekstra stress. - Undskyld, det er latterligt.
Hun har været væk i mindre end 12 timer.
Det er vigtigt, det ikke virker, som om vi overreagerer.
Du kan ikke se bort fra morderen.
Jeg vil have alle detaljerne undersøgt:
Ægteskab, affære, depression, selvmord.
Barnet sagde, der var en fremmed person i huset i går aftes,
en fremmed, der kaldte sig Peter.
Roses liv er i fare, og det er min skyld!
Jeg beder Eastwood om at holde dig ajour med eventuelle udviklinger.
Det er Larkin.
Vi har fundet en bon for saksen blandt Annies dokumenter.
Jeg har skaffet et identisk par.
Vi ses ved ligkapellet.
Jeg har læst sagsakterne, og jeg kender baggrunden.
Og n kvindelig terapeut ville godt nok have været et bedre valg.
Jeg tror ikke, der var en til rådighed,
og der findes helt ærligt ikke nogen bedre end mig.
Det er dog muligt, din datter reagerer dårligt på min tilstedeværelse,
da jeg jo er en mand i en vis alder.
Det kunne udløse en følelsesladet reaktion.
Så hvis du kunne blive i nærheden, i det mindste i starten.
- Annie? - Ja.
Jeg hedder Paul Spector.
Må jeg komme ind?
Selvfølgelig.
Jeg kommer straks.
Jeg føler mig så skyldig.
Fortæl mig hvorfor.
Det er ikke bare skyldfølelse.
Det er skam.
Hvad skammer du dig over?
Jeg købte et abonnement på en webside.
Jeg oprettede en profil.
Hvilken slags webside?
En erotisk webside.
Jeg bliver blot ved med at tænke,
hvad, hvis han så mig der, hvad, hvis...
Hvad, hvis han valgte mig på grund af den webside?
Lagde du billeder op af dig selv?
Et par stykker.
Ikke noget særligt afslørende.
Men også...
en video.
Hvad slags video?
En antydning om...
En antydning om, jeg eventuelt var interesseret i bondage...
dominans, den slags ting.
Jeg sagde, jeg havde en meget høj smertetærskel.
Det sagde jeg faktisk. Men...
Jeg vidste ikke, det var blot...
Det var blot en fantasi, en leg.
Der er en stor forskel, Annie,
mellem det, som voksne i enighed vælger at gøre i deres soveværelse,
og det seksuelle overgreb, som du var udsat for.
Intet, du gjorde, og helt ærligt intet, du nogensinde kunne gøre,
ville på nogen måde gøre dig ansvarlig for den nats hændelser.
Det er hans skyld og kun hans.
Hvornår har du sidst set Rose?
Jeg rendte ind i hende på markedet i søndags. Vi fik kaffe.
Ligner det hende... bare at stikke af på den måde?
Tror du, det er det, som er sket?
- At hun blot stak af? - Det er muligt.
Det er også muligt, det hele kunne være vores skyld.
Hvorfor siger du det?
Er det ikke faldet dig ind, hun muligvis er blevet taget. Af ham?
Hvorfor ville han gøre det?
Jeg ved det ikke. For at lukke munden på hende?
Hvad, hvis vi har udsat hende for fare fra den mand,
ved at få hende til at fortælle dig om fortiden?
Skriver du dagbog?
Det er min dagbog fra før.
Idéen var, det skulle hjælpe mig med at huske mere om det, der skete mig.
Og har det hjulpet?
Jeg har ikke læst den endnu.
Måske vil det hjælpe...
og måske vil det ikke.
Vi ved alle, mennesker dvæler for meget i fortiden.
For meget historie, for mange minder,
kan i sidste ende ødelægge nutiden og fremtiden.
Tak.
- Det har været virkeligt nyttigt. - Godt.
Det er blevet for langt. Det irriterer mig.
Brug hårbåndet til at trække det væk fra ansigtet.
Den er beregnet til noget andet.
En ven gav mig den.
En ven?
Jeg kan sørge for, der kommer en frisør til dig.
- Virkelig? - Selvfølgelig.
Jamen, så... ja, tak.
Vi ses i overmorgen.
Du har en ny besked.
Jeg står ved skolens indgang for at hente Liam og Olivia,
men Olivia er her ikke.
Hvorfor er din telefon altid...
Sally, det er mig. Hvad sker der?
- Jeg ringer til politiet. - Hvorfor?
- Olivia er blevet taget. - Hvad mener du med taget?
Din fandens lille luder af en veninde.
- Hvad? - Katie.
Hun fortalte miss Selmer, jeg bad hende om at hente Livvy.
Hente Livvy og lade Liam vente på mig.
Jeg ringer til politiet.
Lad være med det. Jeg ordner det.
Hvordan fanden kan du gøre det? Du er i Skotland.
Det er jeg faktisk ikke. Jeg er her i Belfast.
Hvad? Hvornår er det sket?
Nu. I dag. Jeg er tilbage.
- Jeg har hendes nummer. - Selvfølgelig har du det.
Jeg ringer til hende. Bare vent.
Disse er samme størrelse, model og mærke som dem, vi fandt i vandet
Retningen er mere eller mindre
en lodret vinkel i forhold til huden.
Og vi har afskrabninger her, der ser ud til at skyldes
våbenets øverste del, en slags kvæstelse med skaftet.
Du sagde, sårenes maksimale dybde var ni tommer.
Men klingerne på denne saks er mindre end syv tommer.
Ja, grundet kroppens sammentrækning med kraften,
kan måling af dybden være mere end klingens længde.
Der findes intet, som angiver, det ikke er mordvåbenet.
Har du fundet dem?
- Ikke endnu. - Paul.
Vent blot lidt længere. Jeg ringer til dig så snart, jeg gør.
Du har et sjovt navn.
- Katrina. - Nej.
Som mit navn, Spector.
Du mener Benedetto. Det er italiensk.
- Blev du drillet i skolen? - Lidt.
Er det her?
- Er det virkelig dit yndlingssted? - Ja.
Kan du huske den halskæde, du havde?
- Den med billen? - Far gav mig den.
- Hvor fik han den fra? - Det ved jeg ikke.
Det var en gave for at gøre mig umage i skole.
Har du den stadig?
- Jeg har mistet den. - Hvordan?
- Den forsvandt. - Hvornår?
Det ved jeg ikke.
Far!
- Hvornår er du kommet tilbage? - I dag.
Det er sent. Vi må sørge for, du kommer hjem.
Vent på mig der.
Sig farvel til Katie.
LÅSESMED
Ovenpå med det samme.
Jeg vil blive hos far.
Det er sent. Ovenpå og pyjamas på nu.
- Jeg er sulten. - Ovenpå!
- Hvor var de? - I parken.
- Hvornår kom du tilbage? - I eftermiddags.
Hvad er der i vejen med den pige? Hvorfor vil hun mig ondt?
Det er ikke dig, hun vil noget ondt. Det er mig.
Far! Kommer du?
De ting, hun sagde til dig, er...
De er en teenagers fantasier.
Der var intet overfald, intet overgreb eller noget andet.
Olivia så jer. Hun stod op og så jer.
- Hvad så hun? - Dig og Katie på gulvet.
Det var sikkert en af hendes drømme.
Vi kan spørge hende om det sammen
nu eller i morgen. Vi kan tale med hende om det.
Spørge hende?
- Du fatter det ikke, gør du? Spørge hende? - Sally.
Du er her alligevel ikke i morgen tidlig.
Jeg vil have, du forsvinder herfra nu.
- Og hvad siger jeg til Olivia? - Du finder ud af noget.
- Havde du det sjovt med Katie? - Det var OK.
- Hvad talte I om? - Skolen og den slags.
Hun stiller mange spørgsmål, ikke?
Jo, for søren.
- Hvad spurgte hun dig om? - Om Skotland.
Hvad mere?
Min halskæde, som forsvandt.
Jeg må af sted, skat.
- Hvorfor? - Jeg skal ordne nogle ting.
Hvornår ser jeg dig igen?
Stjernerne i dine øjne Brænder og skinner
Dine læbers kurve Når de møder mine
Bryder enhver regel for dig
Og jeg danser til blues Som et tosset fjols
Hvis du var min Hvis du var min
Sally.
Hvis du var min
Jeg tror ikke, jeg kan beholde barnet.
- Hvad? - Hvordan kunne jeg?
Sæt dig ikke.
Hvad mener du med, du ikke kan beholde barnet?
- Hvad tror du, jeg mener? - Sally, det kan du ikke gøre.
- Hvorfor ikke? - Du er neonatalsygeplejerske.
- Vi er ikke katolikker. - Min mor var katolik.
Hende, der begik selvmord? Forlod dig?
- Politiet var her tidligere. - Hvad mener du?
De bankede på alle døre, talte med alle mændene i kvarteret.
Hvad sagde du?
Jeg fortalte dem, du var i Skotland.
Er det alt?
Jeg ville fortælle dem, jeg løj for dig.
Men det gjorde du ikke?
Jeg prøvede.
Jeg prøvede virkelig i Skotland.
- Det ved jeg godt. - Du var kold, fjern.
Jeg var syg. Jeg havde madforgiftning eller sådan noget.
Du anstrengte dig ikke, Paul.
"Du pressede mig ned på gulvet".
"Hvis du var min"?
NY KONTAKT
I morges fortalte en talsmand fra hospitalet, at hr. Monroe,
der ligger på intensiv afdeling, stadig er i livsfare.
Jagten på kvæleren fra Belfast, hvis ene offer var
Morgan Monroes svigerdatter, fortsætter.
Læser du det på italiensk eller oversættelsen?
"Midtvejs på vores vandring gennem livet
Befandt jeg mig i mørke, dybe skove
forvildet fra den vej jeg burde følge..."
Jeg har allerede advaret dig, om at skabe kaos i min familie.
Dette er din sidste advarsel.
Hvorfor? Hvad vil du gøre ved mig?
Godt. Gør det.
Godt. Dræb mig.
Dette er noget pis.
Du tror slet ikke, jeg er morderen, eller ville du ikke være her.
Du gjorde mig fortræd.
Det er intet i forhold til det, jeg vil gøre ved dig,
hvis du ikke holder op med dit pjat.
Det er ikke pjat.
Danse foran mig, skrive sange om mig, strippe på trapperne.
Det er pjat.
- Dumt, barnligt pjat. - Lad vær med at kalde mig et barn.
- Du er 15 år gammel. - Jeg er 16 nu.
- Stadig et barn. - Jeg er ikke noget barn!
- Hold op med at råbe. - Du er en løgner!
Du sagde til mig, du ikke kunne stole på dig selv omkring mig,
du sagde, jeg var smuk.
Jeg rodede med dit hoved.
Dit svin. For fanden, hvor jeg hader dig!
Så hold dig væk fra mit liv.
Hvordan kan jeg det med alt det, jeg ved om dig?
Du ved intet om mig.
Du er en småborgerlig skolepige med en masse sensationelle
fantasier i hovedet.
Jeg er meget mere end det.
Du er en lille jomfru, der drømmer om sit første bol.
Hvis det er det, du ønsker.
Hvad laver du?
- Betragt det som en test. - Hvad?
Du er ikke bundet stramt og dine håndled er spinkle.
Det skulle være nemt nok for dig at slippe fri.
Mens du kæmper,
hvorfor tænker du ikke lidt på, hvad det er, du vil gøre bagefter.
Som Camus sagde, "Livet er summen af alle de valg man træffer."
Vælg dit næste trin med omhu, Katie.
Det er Larkin.
Vi har fået besked fra laboratorieassistenten.
Det er lykkede dem at opnå et delvist fingeraftryk fra saksen.
Vi har kørt det igennem systemet og fundet en match.
Vent lige.
Gå videre.
Hvordan staver du det efternavn?
Vi talte åbenbart med ham i forbindelse med mordet på Sarah Kay.
Han identificerede sig selv i videoen fra botanisk have,
meldte sig frivilligt.
Jeg vil have alle detaljer om dette interview. Blev det optaget?
Find lydbåndene. Jeg vil lytte til dem.
Hvor var du i går aftes, hr. Spector?
I går aftes? Hvorfor? Hvad skete der i går aftes?
Besvar blot spørgsmålet.
Min kone var på arbejde på den neonatale afdeling.
- Og du? - Jeg var hjemme med børnene.
Hele aftenen og hele natten?
Gav dem mad, badede dem, lagde dem i seng.
Jeg gik selv tidligt i seng.
Jeg kender dette ansigt.
Jeg har set ham...
Her.
Jeg sad og ventede... på familien Kays.
Vi skulle til en pressekonference og...
Han gik ned ad gangen alene, lige imod mig.
Hvordan kan det være?
Spector blev bedt om at fortælle, hvor han befandt sig
de nætter, hvor overfaldene fandt sted,
men ikke på nogen anden nat for at se, om hans hukommelse var god.
Han meldte sig frivilligt. Hvorfor ville han gøre det, hvis det var ham?
For spændingen, for at stille sig til skue?
For at gøre grin med os?
For at vise sin overlegenhed og ekstreme foragt for os?
Skal jeg gå videre?
Afhørte du hans kone?
Kontrollerede du personligt de alibier?
Nej, over telefonen.
Han virkede som en god fyr, intelligent, rar, hjælpsom.
Han lod os tage fingeraftryk, DNA.
Det virkede ikke som om, han havde noget at skjule.
En gift mand, far til to, en kriserådgiver.
Hvad har jeg sagt om lignende individer fra allerførste dag?
De lader ofte til at være charmerende intelligente, karismatiske.
Nøgleordene er "lader til".
De skal undersøges, overrumples, udfordres.
Og hvorfor er der ingen, der har fulgt op
med den liste over børnenes hjem, som han gav?
Jeg vil tale med dig.
I fortrolighed.
Som ledende detektiv skal du godkende alle handlinger.
Det ved du. Hvis du ikke var tilfreds,
kunne du have iværksat noget andet for at foretage yderligere undersøgelser.
Arranger morgenbøn til kl. 7.
Jeg skal underrette bossen kl. 9.
Undskyld.
Der er blevet ringet på dit gamle privatnummer.
Den ringede to gange og blev så afbrudt.
Opkaldet kom fra Rose Staggs' mobiltelefon.
Og?
- Det var utroligt. - Fortæl mig alting.
Det er Rose Staggs' nummer.
Ja.
Hvor er det rart at høre din stemme igen.
- Er det dig, Peter? - Ja.
Hvorfor ringer du til mig?
Fordi jeg kigger på himlen.
Stella, skinnende stjerne.
Det er en smuk nat, som fik mig til at tænke på dig.
Hvad har du gjort med Rose?
Hvem?
Du vil have, jeg ved, du har hende,
hvorfor ville du ellers bruge hendes telefon?
Du skrev, du følte dig beskyttende mod børn.
Rose har to.
En dreng på 15 måneder og en pige på seks.
Specielt hendes datter savner hende.
Hvad vil du gøre?
Stella, jeg ved ikke, hvad der vil ske med mig,
med dig, med nogen anden i verden.
Alt jeg ved er...
ingen kan narre døden.
Ripped and synced by DBRETAiL